Rendkívüli események krízislélektana: A traumatudatos szemlélet fontossága a rendkívüli események utókezelésében - Nagy, János; Erdélyi, Ákos (Magyar Rendészet, 2026)
Cél: Jelen írásunkban arra igyekszünk rámutatni, hogy a rendészeti szervek személyi állományát érintő és veszélyeztető rendkívüli események milyen hosszú távú, negatív pszichés hatásokat, diszfunkciókat eredményezhetnek. A rendkívüli események magukban hordozzák a kiszámíthatatlanságot és a csökkent bejósolhatóságot, és olyan traumát és abból eredő krízist eredményezhetnek, amelyekkel előfordulhat, hogy csak a rendkívüli eseményt követő néhány héttel vagy hónappal később szembesülnek a kollégák. A krízislélektani kutatásokban már régóta foglalkoznak olyan pszichopatológiákkal, mint a PTSD vagy a disszociáció, és olyan közvetlen veszélyeztető magatartásokkal, mint az öngyilkosság, amelyek kiemelt figyelmet érdemelnek a rendészettudomány részéről is. Célunk jelen írásban az is, hogy átfogó képet adjunk a traumákból származó lehetséges pszichopatológiákról annak érdekében, hogy a rendészeti dolgozók képet kapjanak a lehetséges veszélyekről, és önmonitorozással, önreflexióval képessé váljanak saját mentális egészségük megőrzése érdekében adaptív megküzdési stratégiák kidolgozására. Módszertan: Esetismertetésen és szakirodalmi áttekintésen keresztül mutatjuk be a rendkívüli események dinamikáját és az esetlegesen felmerülő pszichopatológiai kórképek aspektusait. Eredmény: A rendkívüli események kezelése és az azokkal szembeni intézkedések végrehajtása megterhelő mind fizikailag, mind pszichésen, ugyanakkor ezek az események kevésbé jól meghatározottak a tudományos közegben, és kevésbé jól konceptualizáltak. Az ilyen események utáni időszak egyes pszichopatológiák kialakulásában különösen kritikus lehet, főként akkor, ha a rendkívüli eseményben részt vevők szupportálása alacsony intenzitású. Látjuk azt is, hogy a pszichotraumákból fakadó patológiák kialakulása a hivatásos állomány vonatkozásában is kiemelt figyelmet igénylő terület, amelyre mind a pszichológia-, mind a rendészettudománynak figyelmet kell fordítania. Következtetés: Szükséges lehet a rendkívüli események konceptualizálása és keretbe helyezése. Részben annak tudományos vizsgálata okán, részben pedig annak érdekében, hogy sikeres prevenciós és intervenciós eljárásokat lehessen kidolgozni, amely eljárások a hivatásos állomány mentális támogatására specifikáltak. Továbbá szükséges lehet a hivatásos állomány edukációja, amelynek központi elemei a közvetlen veszélyeztető magatartásokra, a traumára, a krízislélektanra és a megküzdésre kellene hogy fókuszáljanak.